LONDRA
IUNIE
Trei unu. Treizeci și unu.
- Aici! - Doamnă Lucas.
Felicitări, doamnă Lucas.
Și acum, să trecem la premiul întâi al tombolei de azi
din cadrul campaniei "salvați acoperișul".
Mulțumesc, Lily.
Într-adevăr. Extraordinara vacanță în sudul Franței,
sponsorizată de către Dalesborough Travel Limited.
Așa că mulțumim, băieți.
Câștigătorul acestui premiu va călători cu trenul Eurostar până la Paris,
apoi va lua primul tren spre sud
înainte de a petrece săptămâna pe plajele rivierei franceze.
Acest premiu fabulos mai include 200 de euro bani de cheltuială
și, Barbara, această minunată cameră de filmat,
donată prin bunăvoința A&K Electrics din Arbor Road. Așa că mulțumim.
Așa. Câștigătorul acestui extraordinar premiu este...
Nouă unu nouă.
Are cineva biletul 919?
Dacă nu este niciun pretendent, va trebui să aleg alt bilet din găleată.
Cineva?
Da.
Da!
Eu sunt. Eu sunt. Eu sunt...
Cannes. Cannes.
Cafea?
Zahăr?
Vorbiți foarte bine franceza.
Bună.
Oui, choo-choo, Gare de Lyon.
La arcul de la "La Défense", vă rog.
Uite. Facem ceva?
Relaxează-te.
Cred că e englez.
Domnule Clay, cât timp veți sta în Paris?
Desigur că voi fi la Cannes duminică pentru premieră.
Până atunci, lucrez la un interesant nou proiect
cu această actriță minunată, Sylvie.
- Sabine. - Exact.
O ultimă întrebare, vă rog. Domnule Clay.
La o parte! La o parte!
12:05.
Oprește-te! Oprește-te! Oprește-te! Oprește-te!
13:00.
Ați venit aici pentru prânz?
Urmați-mă.
Pot să vă recomand platoul cu fructe de mare?
Da?
Da.
Ce-i asta?
Nu uitați de languste.
Cannes.
Ați putea să mă înregistrați?
Da.
Nu, înapoi. Înapoi puțin.
Înapoi, înapoi, înapoi, înapoi, stop.
Bun.
Nu, nu, nu, nu.
Înapoi, înapoi, o să...
O facem din nou, da?
Oprește. Ajutor!
Deschide... Deschide ușa.
Nu e nimic aici.
Oprește!
Hei!
Ajutor! Ajutor! Deschide...
Tată!
- Tată, ce să fac? - Coboară la următoarea oprire.
Tată!
Nu!
Geanta mea.
Ia uite...
Da.
Stai calm.
Tată!
Trenul nu oprește.
Tată, ce să fac?
Telefonul mobil.
Tată! Tată!
Degetele lui acoperă ultimele două litere.
Așa. 06, 08...
O să scriu toate posibilitățile.
01, 02,
03, 04...
...59, 60...
...97, 98,
99.
Domnul Dupont nu e disponibil.
Grăbește-te și urcă!
Biletele, vă rog.
Intră acolo. Hai, hai.
Scuzați-mă.
Îmi dați niște bani, vă rog,
ca să-mi pot suna tatăl?
Vă rog?
Mulțumesc.
Ce-a fost asta?
Da!
Haide.
I-am dat numărul meu. O să sune.
Nu-ți face griji, o să te sune.
Opriți-i!
Vandalii!
Mi-e foame.
Haide.
- Bună. - Bună.
N-aveți niște muzică de calitate?
Ceva care-mi placă să ascult.
Bin, nu contează. Pa.
Mergeți la Cannes?
La naiba!
Ce...
Ce-i asta?
Nu...
Bun.
Stai!
Stai, stai, stai, stai, stai, stai, stai...
Stai, stai!
Da!
Tăiați! Tăiați! Tăiați!
Ce naiba face? De unde a venit?
Unii din noi de-aici încearcă să facă o operă de artă!
Toată lumea, înapoi pe poziții!
Îmbracă-l în altceva și pune-l pe fundal.
Da, scumpo. Nu te oprești, da?
Nu uita, ești înnebunită după gustul iaurtului Fruzzi.
Cât timp durează să reîncepi?
Atunci de ce se mișcă toți cu încetinitorul?
Da, este un cârlig.
Unul din membrii juriului de la Cannes, Emil Dachevsky, regizorul rus,
a spus că fiul său, Stepan, a fost văzut ultima oară
într-un tren în compania unui străin misterios.
Imediat ce l-am văzut mi-am zis, "E malefic."
Acțiune!
Tăiați!
Tipul cu camera de filmat e concediat.
Ești concediat!
Poftim?
Jos din nou!
- Ești gata? - Da.
Acțiune!
Tăiați! Tăiați! Tăiați!
Explozia mea!
Unde mi-e explozia?
Tot ce vreau e o explozie. O explozie mică, minusculă.
Cer prea mult de la voi?
La naiba.
Chiar e așa de greu pentru voi?
Adică, tot ce trebuie să faceți e asta.
Bună.
Mi-ai salvat viața mai devreme.
Mergi departe?
Nu-i așa că e o frumusețe?
Dunlop.
Eu mă duc la Cannes.
Cannes. Cannes.
Haide, urcă.
Uite aici.
Așadar, ești spaniol?
Nu?
Ce-i cu accentul ăla?
Stai.
Lasă-mă să ghicesc.
Nu ești italian?
- Nu. - Nu.
Nu.
Și nu ești nici grec, nu?
Ești...
Ești rus, nu?
- Ce fel de idiot ești? - Ce fel de rață ești?
Numele meu e Sabine.
Eu sunt Sabine... Iar tu ești?
Bean.
Bean?
Bean.
Bean. Sabine.
Bean, Sabine. Bean, Sabine. Bean, Sabine.
Îți plac costumele mele?
Îmi place la nebunie să mă îmbrac.
Invitația mea la Festivalul de Film de la Cannes.
Îți mai aduce aminte de regizorul reclamei la iaurt?
Tăiați. Tăiați.
Am un rol mic în filmul lui.
O să fiu celebră.
Spune că e capodopera lui.
Am nevoie la baie.
Scuze.
N-am mai ajuns în autobuz.
Am fost cu tipii ăștia meseriași.
Bună.
De-abia aștept să-i arăt asta tatei.
E uimitor să-ți cunosc fiul așa.
E prietena ta?
Ești plin de surprize.
O să te căsătorești cu ea?
Asta înseamnă că ești căsătorit?
Telefonul! Tată!
Estelle, spune-mi că mă iubești sau s-a terminat.
Am ajuns.
Marea! Văd marea!
Mulțumesc.
Poți să mă filmezi acum?
Poți vedea Cannes-ul acolo.
Vai de mine, premiera este peste o oră.
Bienvenue și bine ați venit
la a 59-a ediție a Festivalului de Film de la Cannes.
Și pe covorul roșu e domnul Carson Clay,
regizorul premierei noastre, Playback Time.
Și membru al juriului, Emil Dachevsky,
care participă azi în ciudat faptului că nu se mai știe nimic de fiul său dispărut.
O să mă duc să mă schimb de haine.
Tu fă-i plinul.
Doamnelor și domnilor,
domnul Carson Clay.
Filmul acesta este pentru toți care tânjesc după adevăr.
Pentru toți care strigă după ajutor.
Pentru toți cei al căror suflet tânjește să cânte.
Spune că e un film foarte bun.
După ce s-au dat publicității poze cu englezul care se crede că l-a răpit pe fiul
membrului juriului Festivalului de la Cannes, Emil Dachevsky,
băiatul a fost identificat ieri la un service.
Polițiștii cred acum că
bărbatul călătorește alături de o femeie care îi este complice.
A fost declanșată o căutare la nivel național
și au fost instituite filtre pe întreg cuprinsul Franței.
Nu ești rus?
Nu.
Nu ești tatăl acestui băiat?
Nu.
Ești englez?
Știai că întreaga Franță te caută?
Acum mă caută și pe mine.
Cine ești? Unde te duci?
La plajă.
Tatăl acestui băiat face parte din juriul premierei filmului meu. Îl vom duce acolo.
Și plaja?
Lasă plaja.
Am o singură scenă în filmul ăsta. Nu o să ratez premiera asta.
Nu pentru tine și nici pentru poliție. Da?
Acum, fă cum îți spun eu.
Fiica mea.
Mama mea.
E spaniolă
și foarte surdă.
Domnule, ne grăbim foarte tare.
Nu vreau să-mi pierd premiera.
Nicio problemă. Lăsați totul în seama mea.
Haide, îl găsim noi pe tata.
Poftim, domnule.
E pentru o singură persoană.
Nu, e fiica mea! Vă rog!
Las-o cu bunica.
La naiba!
Ce e viața dacă nu o lacrimă în ochii infinității?
Împreună am trăit, am râs, am iubit.
Dar tu m-ai părăsit.
Și acum, sunt singur în sălbăticia asta.
Ce rost are un polițist cu inima frântă?
Fără tine, sunt nimic.
Nimic. Nimic. Nimic.
Nimic.
Opriți-vă!
Permisul, vă rog, doamnă.
Romanii aprindeau focuri în craniile morților ca să-și uite trecutul.
Oriunde m-aș uita, mi se reamintește că relația noastră e moartă.
- Stai aici. - Ești în regulă?
Tu, tată.
În exterior, da.
Dar în interior?
Nimic.
DeBrock face tranzacția.
Șefu'...
Îl înfundăm, șefu'.
Eu sunt.
Șefu'?
Mergem?
E încolțit, șefu'.
Știm că e acolo.
S-o facem.
Bine, șefu'.
Nimic
Hei.
Băiețelul?
Uite, e scena mea.
E iarnă acum.
Și sămânța iubirii e ascunsă adânc în mine.
Va veni vreodată primăvara?
Am crezut că până acum voi fi întâlnit pe altcineva,
- Dar... - Bună...
Nu a fost să fie.
Mi-au tăiat scena.
Dar pot arăta lumii că odată ai fost a mea.
Pot retrăi momentele noastre împreună.
Acele amintiri prețioase pe care tânjesc să le uit.
Timpul îmi alunecă printre degete precum nisipul.
Focul iubirii noastre s-a stins și acum nu mai e nimic.
Nimic în afară de un cer înnegrit de cenușă.
Nu te voi uita, săruturile tale ca niște fructe moi.
Râsetul tău explodând ca argintul.
Zâmbetul tău ca secera lunii pe cerul nopții.
Frumusețea ta radiantă, bunătatea ta, răbdarea ta,
cum ai ascultat fiecare cuvânt al meu.
Acum ești în brațele altui bărbat.
Cine este acest bărbat?
Are siguranță?
Are grație?
E un romantic sau un luptător?
Ce puteri are asupra ta?
Ochii tăi dansează ca niște licurici în noapte când se apropie de tine?
Corpul tău se înmoaie când buzele tale îi rostesc numele?
Nu-mi vine să cred că ai fost atât de egoistă.
Deschide ușa.
Deschide!
Ești consumată de dragoste.
Sunt domnul Carson Clay.
Cum te-a vrăjit,
cum te-a desfătat, cum te-a ademenit?
De ce m-ai îndepărtat?
Haide. Haide.
Unde e?
Unde e proiecționistul?
Am luptat să supraviețuiesc.
Când mă uit înapoi la cele mai întunecate momentele ale noastre,
am știut că ne vom despărți.
A cui e asta?
Și că acum, trebuie să te uit.
Vom cunoaște o dragoste mai profundă, mai sigură.
Începe repede, dar se aprofundează și durează.
Crește printre toate ciudățeniile vieții.
E o frumusețe pe care ne putem baza întotdeauna.
Este frumusețea prieteniei.
Oprește-te!
Mi-ai furat fiul!
Ba nu!
Unde e fiul meu? Unde e?
Aia... Aici...
Tată!
Mamă!
Un lucru foarte ciudat se întâmplă când faci o operă de artă.
Uneori chiar nu vezi elementele îmbinându-se,
apoi, când totul se leagă, se întâmplă ceva magic,
ceva organic și așa ceva s-a întâmplat azi,
și toată lumea a spus că nu va funcționa.
Au spus că e un risc teribil,
dar vreau să continui să fac filme exact ca acesta.
Combinație dintre înregistrare și film, e ceva ce a mai fost făcut,
dar nu chiar așa. Mă bucur că a fost primit atât de bine.
Și mă bucur să fiu aici. Vive la France.
Fiți binecuvântați.